TIDLIGERE I AMERICAN GODS
–Nåle til knoglerne. –Der er intet at tro på.
–Tråd til musklerne. –Når man dør, rådner man.
Maling til huden.
Det er bare historier, kvaksalveri, men værre, fordi salve findes.
Giv mig min skide mønt, døde kone.
–Var det kærlighed? –Det er det vel nu.
Jeg stikker hånden ind under dine ribben–
–og plukker mønten ud af dig som et bær.
Til Kentucky. Så fortæller jeg, hvor din jinn er.
Jeg kan fortælle dig, hvor du kan finde alle guderne.
Irsk Red Ale.
Brygget som fransiskanermunkene gjorde det i Kilkenny i 1231.
Brøndvandet var giftigt. Øllet redder liv.
–Den er over seks. –Jeg mangler kinderne og læberne.
–Han skal vises om eftermiddagen. –Vi skal bruge bordet.
Der kommer to til i morgen. En kvinde og en meget yngre kvinde.
–Ingen har ringet. –De dør om en times tid.
–Kærestestrid? –Overdosis.
Vi får så få kærestestrider nu til dags.
–Vil du have hjælp? –Mm-mm.
–Du har en historie at fortælle. –Har jeg?
Jeg kan se det i dine fingre.
Ankomsten til Amerika 1721
Det er fiktion, at Amerika blev grundlagt af pilgrimme–
–som søgte friheden til at tro, hvad de ville–
–kom til Amerika, spredte sig ud, formerede sig og fyldte det tomme land.
De amerikanske kolonier var lige så meget en losseplads–
–som en redning, et sted man kunne blive glemt.
Kærestestrid. Skal jeg?
Jeg tager den. Fortsæt.
Ibis og Jacquel. To hunkøn?
På den tid, hvor man kunne blive hængt i London for at stjæle 12 pennies–
–blev Amerika et symbol på mildhed.
Man kaldte det deportation.
I fem år, ti år, hele livet–
–blev man solgt til en kaptajn og sejlede på et skib som slave.
Efter skibet blev man solgt som en slags træl–
–til en, der ville modsvare prisen på din hud i hårdt arbejde.
I det mindste ventede du ikke på at blive hængt i en engelsk fængsel.
Når din kontrakt på fire år udløb, blev du sat fri–
–så du kunne få mest muligt ud af din nye verden. Den Nye Verden.
Essie MacGowan?
Jeg bliver mindet om Essie MacGowans liv.
Som ung pige arbejde hun ikke hårdt–
–for hun smuttede altid af sted for at høre historier og eventyr.
Historier om alfer og formskiftende púcas.
Ånder, der hylede om natten og forudså en død–
–og bedst af alt, historier om alferne.
Venter du på, at din fars skib kommer?
Han kommer nok snart hjem.
Måske blev en havfrue i sælskind fanget i hans net–
–som han har overbevist om at opgive sine skatte fra skibsvrag.
Men der er masser af rigdomme over bølgerne, ikke?
Kan du se den bakke?
En alfebakke. En dør til Aos Sís verden.
Hvis du er heldig, kan du se de små myr–
–når de går gennem den ved solnedgang.
De er glade folk, og elsker musik.
Undtagen alferne. De alfer!
De har så travlt med at bevogte deres guld–
–at de ikke har tid til noget andet.
Hvorfor efterlader vi så gaver til dem?
Fordi de skal velsigne os, så det bliver vi nødt til.
Da hun ikke længere var en ung pige–
–men havde kurver og bølgede som det grønne hav–
–var det hende, der fortalte de gamle historier videre.
Vi efterlader et måltid, hvis vi vil have deres velsignelse. Og vi sparer ikke.
Fløden fra mælken, og de blødeste krummer.
Gunst på den ene side af mønten, vrede på den anden.
Ballybogs kan man tale til fornuft.
Men alfer er helt anderledes.
Den ene dag hjælper de en, den næste bider de ens øje ud.
Det er sandt. En aften...
Den slags, hvor man fryser helt ind til knoglerne–
–var jeg på vej til fyrtårnet med en duestuvning og brød til min far.
Så hørte jeg den:
Som en hammer.
"Hvem der?", spurgte jeg. Intet svar.
Jeg overvejede at vende om–
–men min nysgerrighed sejrede, så jeg gik mod den.
Men jo tætter jeg kom, jo længere væk gik den.
Da jeg endelig vendte om, var jeg så langt inde på heden–
–at jeg ikke kunne finde hjem.
I tre timer gik jeg i mørket uden at se noget, jeg kunne genkende.
Men så huskede jeg på, hvad min bedstemor havde sagt om alfer.
Så jeg bed min sult i mig og tog mit brød–
–og lagde det på en sten med mos, som jeg lagde mig ved for at sove.
Da jeg vågnede, helt utroligt, var brødet væk.
Der var fyrtårnet, det, jeg havde ledt efter.
Det var kun et stenkast væk.
Alferne er små, men lad jer ikke snyde af det.
De kan stadig forvolde store problemer.
Intelligens har aldrig været usædvanlig blandt kvinder.
Og skønhed har alle 17.
Men Essie var usædvanligt ambitiøs.
Hun havde lyttet godt efter historierne.
Hun vidste, hvad øjeblikket krævede.
Alle de penge, hun havde i verden.
Hun ønskede sig både silke og blonder–
–og hun havde aldrig været mæt af hvidt brød eller syllabub.
Men hun vidste, at man ikke beder alfen om en tjeneste–
–uden at tilbyde den guld.
Det var ikke den første gang for nogen af dem. Det nævnte ingen af dem–
–for følelsen var ny for dem begge.
Du vil glemme mig, ikke?
Du går på Oxford, møder en fin dame.
Du vil glemme alt om mig.
Den var en gave fra hans bedstefar til hans bedstemor, da han gjorde kur.
Bartholomew lagde den i hendes hånd–
–og lovede at gifte sig med hende, når han vendte hjem til jul.
Men, som Essie advarede om, er alferne lunefulde.
Min far fortalte havfruen, at hun ikke fik sit sælskind tilbage–
–før hun førte ham til landet under bølgerne, hvor hun opbevarede...
Det var lettere for fruen i huset at tro, at Essie var en tyv...
...end at hun havde forført hendes søn.
"Gav du hende det?", spurgte hans mor.
Svaret lå i spørgsmålet.
"Du skal hænge for det her," sagde dommeren.
Men da han bemærkede hendes alder eller øjne, tøvede han.
"Men da gode gerninger fører godt med sig, tilbyder jeg dig et alternativ."
Essie blev dømt til syv års deportation.
Hun sejlede på skibet Neptune–
–hvis kaptajn hed Clark.
Skibet havde kurs mod Carolina, hvor hun skulle afsone sin straf.
Selvom sulten flåede i hendes mave med begge hænder–
–undlod hun aldrig at efterlade en krumme til alferne.
Tilfældet ville–
–at Essie indgik en alliance med kaptajnen og overbeviste ham om–
–at tage hende med tilbage til London, hvor ingen mand kendte hende.
Rejsen tilbage, da den menneskelige last var blevet udskiftet med tobak–
–var en lykkelig tid for de søfarende elskere, der gjorde kur–
–og konkurrerede om, hvem der kunne være den mest taknemmelige.
Begge insisterede på, at den anden havde reddet dem.
Da de nåede London, åbnede kaptajnen sit hjem for sin nye brud.
Otte uger senere var Neptune–
–klar til at sætte sejl igen med sin nye menneskelige last.
Kaptajnen lovede at udnytte vindretningen bedst muligt–
–og vende hurtigere hjem til Essie, end nogen havde krydset havet før.
BEFORDRING
Hendes verden stemplede Essie MacGowan som tyv.
Så tyv blev hun.
"Tatanka Ska", en hvid bøffel, som Lakotaindianerne mener er hellig–
–blev født på denne ranch, der tilhører Derek Arnold Jr., den 10. juni, 2008.
Tusindvis af pilgrimme kom for at se den.
"Desværre blev både Derek og kalven slået ihjel af et lyn"–
– "på dens etårsfødselsdag."
Sådan går det, når man sætter en gud i en børnezoo. Hvorfor stoppede vi?
–Jeg skal bede. –Det har du lige gjort!
Hvor tit gør du det? Sig ikke, du gør det alle de gange, du skal.
Jo. Jeg beder fem gange om dagen.
Gud er stor. Jeg skal tisse.
Du kan også gøre det. Jeg kan vise dig hvordan.
Jeg ser bare på.
Elsker du Gud? Eller er du forelsket i Gud?
Sådan har jeg ikke tænkt på det. Det gør jeg vel. Jeg elsker min gud.
Pis af.
Jeg spiser dig.
Jeg er på vej til Wisconsin, ifølge aftalen, som jeg har holdt.
Kan han ikke lide det? Fortæl den enøjede skræpper...
Fortæl...
Fuck dig. Fortæl ham det.
Taler du med fuglene?
Seriøst. Kan en mand ikke få et øjeblik med sin pik?
–Vi burde lade Salim gå. –Nej, det skal vi ikke.
–Vi kan selv finde vej herfra. –Der er intet her.
Pak tæppet sammen, vi skal langt.
–Vi har ikke brug for ham. –Jeg tager denne omvej med dig.
Dig og mønten er den eneste grund til, jeg ikke kører til huset på klippen.
Seriøst. En pige på vej til sin genopstandelse burde have travlt med det.
Nej!
Huset på klippen i Wisconsin. Det er der, de er.
–Hvorfor gjorde du det? –Jeg lader ham gå. Du er fri.
Skrid med dig. Find din mand. Din gud, din jinn.
Du er en ubehagelig skabning.
Kan jeg hjælpe med noget, frue?
Jeg har altid villet stjæle en bil. Så jeg stjæler din.
Det er ikke min. Den tilhører min chef.
Okay, så stjæler jeg hans. Jeg ved ikke, hvor meget der er her–
–men tag dem og fortæl din chef, at du blev berøvet, hvad du blev.
Min chef vil aldrig tro mig, hvis jeg ser sådan her ud.
–Du ser strålende ud. –Han mener uden bevis på kamp.
–Han vil have, at jeg slår ham. –Du kan slå mig ihjel. Kan hun gøre det?
Stol på mig. Du vil ikke have, at hun slår dig.
Malurt, dyppet i smukhed, kan slippe af sted med mord.
Essie MacGowan havde intet ønske om at slå ihjel–
–men hun var holdt op med at tænke på tyveri som en synd.
I de følgende år blev Essie en dygtig butikstyv–
–hvis kjoler kunne skjule et bredt udvalg af synder.
Det var ikke ærligt arbejde, men hun stod ikke i gæld til nogen mand.
Hun takkede kun de skabninger, hun havde hørt om som barn–
–hvis indflydelse hun var sikker på nåede helt til London.
Men jo mere velsignet, hun blev, jo mere glemte hun at bede.
"Du er tiltalt for at være vendt tilbage fra en deportation og for tyveri."
Essie blev bragt til Newgate Prison–
–hvor det kun var et spørgsmål om tid, før hun skulle hænges.
Spis ikke, hvad der er i skålen.
Medmindre du vil skide dig selv tør. Hold dig til brødet.
–Smukke piger hører ikke hjemme her. –Hvordan ved du, hvordan jeg ser ud?
Jeg kan høre, når en stemme ikke har skreget meget.
Jeg hører helt sikkert ikke hjemme her.
Jeg var på pubben for at få en ale. Jeg ville endda betale for den...
...da en nar maser sig ind foran mig som en anden skide kong George.
Jeg gav ham et skub, som en advarsel.
Han faldt og ramte en knust flaske med hovedet først.
Mistede et øje, siger de. Mange klarer sig fint med kun et.
–Hvad har du gjort? Taget et øje? –Kniplinger.
Det er ikke så slemt. Så kan du håbe på en deportation.
Den chance er forspildt. Jeg havde muligheden.
Det virker forkert, at du kun får en.
–Sådan fungerer verden ikke. –Det gør den ikke.
Til helvede med dem og deres galger. Pis så længe du kan, når du hænger der.
Sørg for, de må tørre op efter dig. Så længe du ikke gør det let for dem.
Har du sejlet med båden før?
–Jeg kom helt til Carolina. –Musha! Amerika!
–Hvordan var der? –Det ved jeg ikke.
Jeg blev ikke længe nok til at se det, før jeg vendte hjem.
–Jeg gav det ikke en chance. –Jeg hører, der er muligheder der.
Prøv med bestikkelse. Inspektøren ville forære sit hjerte væk for lidt guld.
–Jeg er lige løbet tør. –Jeg ville give dig noget af mit.
–Har du guld? –Havde. En hel del.
Opbevarede det.
Drak min del op, men afleverede resten til tiden til det sted, jeg skulle.
–Til hvem? –Kongen.
Vi er i fængsel, skat. Vi skal bare fortælle historier.
Du har sikkert fortalt din del.
Jeg mødte en indianerkvinde der. I Amerika.
Hun havde en kærre. Solgte sandkager om morgenen.
Hud som en mursten. Jeg spurgte, hvad hun hed, og hun sagde: "Susan".
En kvinde som hende. "Susan"? "Hvad var dit fødenavn?"
Hun sagde: "Jeg hedder Susan nu".
I Amerika kan alle blive, hvad de vil.
Nyt navn, nyt liv. Det er et sted, man kan blive lykkelig.
–Hvad fanden er lykkelig? –Det ved jeg sgu ikke.
Jeg vidste det, da jeg var lille.
Når jeg sad på stranden og ventede på min fars båd.
Nu ville jeg være tilfreds med at være tilfreds.
Et hjem og et træ.
En, der er god nok til at stå mig bi. Men ikke for god.
Jeg har ikke haft til dagen og vejen så længe jeg kan huske.
Måske er heldet med dig. Du ville klare dig fint der.
–Hvad fanden skulle jeg lave i Amerika? –Levere guld til deres konge.
–De har ikke en konge. –Ikke endnu.
Alle har brug for en konge.
Er der så koldt her hver aften?
De dødsdømte ved aldrig, hvornår bødlen har snoet løkken.
Jeg...
Jeg hentede maden selv, i køkkenet.
Frisk brød og frugt. En kødtærte.
Det ville være en skam at sende dig til galgen.
Inspektøren i Newgate kom med tre udtalelser:
Der ville gå 12 uger, før hendes sag blev hørt.
Hun var meget smuk–
–og at hun, hvis heldet tilsmilede hende, kunne undgå galgen.
Da det blev hendes tur, chokerede Essie ingen ved at henvise til sin mave.
Matronerne, der evaluerede disse påstande, der normalt var uden hold–
–blev overraskede, da de måtte erklære sig enige. Essie var gravid.
Hendes dødsdom blev endnu engang ændret til deportation.
Denne gang på livstid.
Lige siden ville hun have mareridt om sin tid i lasten.
Skibet ankom til Norfolk i Virginia–
–hvor Essie blev købt af en tobaksbonde ved navn John Richardson.
Hans kone var død af feber en uge efter, at hun havde født hans datter.
Han havde brug for en amme og en husholderske på sit husmandssted.
Som med hendes mælk–
–slubrede børnene også Essies historier i sig.
Men piletræsmanden
Går omkring
Hvis du
Bliver ude
–Drop det, pattebarn. –Vi er ikke alle bøffer.
Tag en.
Min mave er syet sammen og ikke forbundet med mine organer, så nej.
–Du kan snart spise igen. –Hvis din genopstandelsesfyr lykkes.
Det vil han, som en tjeneste. Ikke for guld.
–Hvor meget guld har du? –Hvor meget er der i en skat?
Hvad fanden er en skat? Hvorfor har du en?
–Jeg var en konge. –Okay.
Det var jeg. Så forvandlede de mig til en fugl.
Så kom Moder Kirke og forvandlede os til helgener, trolde og alfer.
–General Mills sørgede for resten. –Hvad er tiltrækningen?
Hvad sælger Wednesday til sin gudefest, som får dig til at møde op?
Krig.
Jeg gik i krig engang.
Eller det skulle jeg.
For længe siden.
Umiddelbart før krigen så jeg ind i ilden...
...og så min død, så sikker som søndag.
Jeg så den.
Jeg vidste, jeg ville dø, hvis jeg blev.
Jeg tog mine støvler på...
...og smed mit sværd. Og så fløj jeg derfra.
Jeg skylder et slag.
Du følger efter Wednesday, så du kan kæmpe i hans krig og dø.
Og løbe hans ærinder?
Jeg har gjort værre ting end det.
At dø fungerede for mig. Alle burde prøve det mindst en gang.
Du har allerede gået rundt i de støvler i et par hundrede år. Tiden er inde.
Når det er Samhain, kan ånderne bevæge sig ind i vores verden–
–men hvis du har en forklædning på–
–så vil de tro, at du er en af dem.
–Hestene kommer! –Ja, jeres far er hjemme.
Men hvem må vi ikke glemme?
–Al... –...alferne.
Ja, alferne.
Så vi efterlader en lille smule af vores høst.
For hvis de vil, kan de føre dig væk fra den sti, du har fulgt tusind gange før.
Hun fortalte dem disse ting, og de troede på dem, fordi hun gjorde.
Undskyld. Jeg er lige blevet færdig.
Godnat, herre Richardson.
Vent.
Herre Richardson.
Jeg indså aldrig, at De tog mig for...
Essie fortalte ham, hvor chokeret og såret hun var.
En stakkels enke, der blev bedt om at prostituere sig selv–
–for en mand, hun respekterede.
Tyende måtte ikke gifte sig–
–så hvordan han kunne plage en deporteret pige forstod hun ikke.
En stakkels deporteret pige, der har følelser for dig.
Følelser, som du ikke kan gengælde.
John Richardson gik ned på knæ–
–og friede for at ophæve hendes kontrakt.
Indtil de blev gift–
–kyssede Essie ikke herre Richardson en eneste gang.
Men da de blev det, gjorde hun det,
og fra den dag kaldte hun ham John.
Det kaldte de også deres søn.
Da børnene startede i skolen for at lære alfabetet–
–sørgede Essie for, at de havde en smule salt i den ene lomme–
–og lidt brød i den anden, så de ville vende sikkert hjem.
Det gjorde de altid.
John Richardson elskede hende højt.
De havde været gift i ti år, da Essie svor på, at hun havde hørt en banshee–
–om natten.
Nogle få uger senere fik feberen bugt med ham.
Der var gode og dårlige dage, som der er–
–men der var mange af dem.
Gården blomstrede under enkefrue Richardson–
–som hun blev kendt.
Når hun da ikke blev kaldt "mor", eller med tiden "bedste".
Tak, min egen.
Fald aldrig i søvn ved en bæk.
Så kravler alp-luachra–
–ind i jeres mund og slår sig ned i jeres mave.
Ledspiseren vil tage det gode ud af jeres aftensmad–
–så uanset hvor meget I spiser, vil I aldrig blive mætte.
Aldrig.
Mor, det er nok.
Der var ikke plads til de gamle ånder i Virginia...
...så Essie holdt op med at fortælle historierne.
Hun gemte dem i hjertet, hvor de varmede hende–
–som hendes fars stuvning på en kold aften i Bantry Bay for længe siden.
Essie MacGowan?
Fortæl ham, at det er gjort.
Créd as co tarlaid an cac-sa dam?
Nach lór rofhulangas?
Is lór chena!
Ní am olc!
Ní am!
Pis!
Pis.
Se ikke.
Kom.
Kom så.
–Essie MacGowan? –Kender jeg dig?
–Du ville sige, at du kender mig. –Du er irer.
Det er jeg. Fra højene.
Det var jeg.
Nu er jeg her i den nye verden...
...hvor ingen sætter en øl eller mælk ud til en ærlig mand.
Eller et brød, når det er høsttid.
Hvis du er den, jeg tror, du er...
...har jeg ikke et problem med dig.
Ej heller jeg med dig.
Selvom du bragte mig her, dig og nogle få andre som dig.
Til dette land, hvor der ikke er plads til trolddom, alfer og den slags.
Du har gjort mange gode gerninger.
Gode og dårlige.
Vi er som vinden. Vi blæser i begge retninger.
Ja.
Vil du tage min hånd, Essie MacGowan?
Hun var stadig varm, da de fandt hende–
–selvom livet havde forladt hendes krop og kun halvdelen af æblerne var pillet.